Tekstityksen päiväys: 2.7.2007 Versionumero: 1.2
Suomennos: Thimba
Oikoluku: Jakkeman
600 VUOTTA ENNEN KOLUMBUSTA, -
POHJOIS-AMERIKAN OLI VALLOITTANUT ARMOTTOMAT ROSVOT, AIKEENAAN ASETTUA SEN RANNOILLE.
JOKIN PYSÄYTTI HEIDÄT.
SE MIKÄ SEURASI ON LEGENDA.
Me olemme aamunkoiton väki.
Tämä maa on ollut kotimme lukemattomien sukupolvien ajan.
On ennustus, joka kertoo olennosta, ketterä kuin jalka -
valkoinen, kuin lumi.
Kun hän ilmaantuu, seurauksena ovat myrskyisät muutokset.
Hän ei voi jäädä luoksemme.
Katso hänen ihoaan ja silmiään.
Hän on kuin jokin paholaisen henki, joka ei ole koskaan nähnyt aurinkoa.
- Demoni. - Hän ei ole demoni. Hän on poika.
Veri kulkee hänessä.
Hän muuttuu hirviöksi, kuten hänen esi-isänsä.
Jos jätämme tämän lapsen kylmyyteen kuolemaan...
Ketkä silloin ovat hirviöitä?
Hän puhuu totta.
Pojalla... On kohtalo ihmisten joukossa.
Hän jää.
Kuka olet, pienokainen?
Pieni raakalainen.
Tapa tuo tuholainen!
Et ole poikani!
15 VUOTTA MYÖHEMMIN
Anna kun autan.
Ghost.
Ala tulla! Täällä!
Saavuit aikaisin kevätmarkkinoille.
Mistä lähtien tienraivaaja on tullut kauppareissulle?
Tulin tekemään muuta, kuin kaupustelemaan.
Katsokaa, hiljainen mies. Leiki kanssamme.
Se on minun!
Otan sen kiinni.
Hän on kaunis. Eikö vain?
Lumivyöry sattui talvimetsästyksessä.
- Kuinka monta kuollutta? - Kolme neljästä metsästysjoukkiosta.
Heidän joukossaan oli seuraajani.
Oletko valinnut toisen?
Hän on yksi heistä.
Mutta kuka?
Sitä en tiedä vielä.
Tyttärestäsi on kasvanut nainen.
Ja me olemme muuttumassa vanhoiksi miehiksi.
Olet ollut vanha jo jonkin aikaa.
Tänä iltana juhlistamme urhojen piiriä.
Ehkäpä voit johtaa rituaalia?
Mitä näet?
Ennustus...
On täyttymässä.
Aamunkoiton väellä on ollut aina tienraivaaja.
Perinteemme velvoittaa ihmisiä...
Valitsemaan seuraajan.
Tytär...
Hän ei ole vielä ansainnut oikeutta olla täällä.
Menneisyytesi demonit vaivaavat sinua edelleen.
Ennen kuin kohtaat heidät... Et tule tietämään, kuka oikeasti olet.
Etsin sitten oman polkuni.
Poika.
Jos en voi olla urho, -
niin kuka sitten olen?
Olet lohikäärmemiehen poika. Mutta olet meidän.
Näkemiin.
Hyvästi. Nähdään ensi vuonna.
Katso, mitä minulla on. Se on huilu.
Sinulla on huilu.
- Hyvästi poikani. - Hyvästi isä. En ole poissa kauan.
Niin kaunis.
Hyvästi äiti.
- Ole varuillasi, poikani. - Hei, Ghost!
- Ei, mene. - Ala tulla.
Älä mene liian kauas yksinäsi.
- Miksi olet aina niin vakava? - Olen täällä katsomassa perääsi.
Huolehditko myös nukestani?
Molemmista, lupaan.
Mene hänen kanssaan.
Ei!
- Ottakaa heidät kiinni! - Juoskaa!
Ei!
Äiti.
Ilmaiskaa kunnioitusta isännällemme.
Vaikka he ovatkin raakalaisia, -
heitä tulisi kohdella kunnioituksella.
Kuolema miekasta!
Isä!
Tuo näyttää erilaiselta.
Ehkä hän osaa käyttää miekkaa.
Ota se pois, ennen kuin hän satuttaa itseään.
Tuokaa minulle hänen päänsä!
Raakalainen tuntee tapamme.
Missä on hänen päänsä?
Kadotin hänet.
Helvetti sinua!
Hän opastaa meidät seuraavaan kylään.
Haluan tappaa heidät kaikki.
Hyvä, tapa heidät ja puhdista tämä maa, ennen kuin asetumme tänne.
- Se oli täällä. - Kuulin myös.
Isä, nuo jäljet.
Häivy.
Hän vuotaa verta.
Isä!
Hän on lähellä.
Hänen täytyy nukkua.
Ja niin pitää myös minun.
Mistä haaveilet?
- Meidän ei olisi pitänyt ottaa häntä. - Pelkään, että hän on vaarallinen.
Ystäväämme ei tarvitse pelätä.
Tämä on merkki lohikäärme heimosta.
He jahtaavat häntä.
- Entä jos he tulevat tänne? - He tappavat teidät kaikki.
Jokaisen miehen, naisen ja lapsen.
He päästävät ehkä yhden karkuun, jotta voivat seurata seuraavaan kylään.
Mutta ensin he katkaisevat kaulanne, jotta ette pysty varoittamaan ketään.
Olen nähnyt heidän tekevän niin.
Entä sinun kyläsi?
He ovat kuolleet.
- He seuraavat jälkiäsi tänne. - Käskin sinua jättämään minut.
- Sinun olisi pitänyt kuunnella. - Sitten taistelemme vastaan.
Heillä kaikilla on tällaiset aseet, -
ja heillä oli suojanaan nahat, joita ei nuolet tai kivet läpäise.
Pakene, niin jäät ehkä henkiin.
Taistele heitä vastaan...
Tutkikaa luola!
Teidän täytyy opastaa heimomme poukamalle.
Suuntaa länteen vuorten läpi.
Kun pääsette haarakohtaan, kulje polkua itään.
Kevät on tullut aikaisin. Läntinen polku ei ole turvallinen.
Siellä on lumivyöryvaara. Olemme menettäneet tarpeeksi henkiä.
Mitä ajattelit tehdä?
Tappaa niin monta, kuin voin.
Ja sitten?
Ei ole sitten.
Isä, et voi päästää häntä menemään.
Hänen täytyy löytää tiensä.
Hänen sydämensä on täynnä kostoa.
Mene. Palaa takaisin!
Mene! Menet muiden kanssa!
Pysykää liikkessä.
Liikukaa, tulkaa!
- Ala tulla. - Nukkeni!
Tämä on kanjoni missä jokainen polku yhtyy.
Kohtaamme heidät täällä.
Tienraivaajan tytär ei ole täällä.
Hän on kadonnut.
Tienraivaaja käski meidän pysyä yhdessä -
- päästäksemme poukamaan. - Jotta voimme piileskellä, kuin rotat.
Löydän hänet. Tuon hänet takaisin.
Tuon myös lohikäärmeheimon johtajan pään!
Et lähde lohikäärmeheimon vuoksi.
Lähdet, koska tyttö palasi hänen luokseen.
Lähdemme itään, kuten tienraivaaja sanoi.
Tuhka on vielä lämmintä.
He ovat lähellä! Sammuttakaa soihdut.
- Oksa. - Keihäs.
Miksi olet täällä?
Tuo on kysymys, mikä sinun kuuluu kysyä itseltäsi.
Puhut kiertelevästi vanhus, sano mitä tarkoitat.
Sinulla on päätös edessäsi. Luota, mitä kerron sinulle.
Luotan tähän.
Miekka...
Voi leikata kahdella tavalla.
Isäni sanoi, että olet täynnä kostoa.
Et saisi olla täällä.
Kaksi sutta taistelee jokaisen miehen sydämessä...
Yksi on rakkaus.
Toinen on viha.
Kumpi voittaa?
Se jota ruokit eniten.
Keitä he ovat?
Miksi he tulivat tänne?
Ne ovat petoja.
He elävät tapon, sekä hävityksen kanssa.
He elävät, ja kuolevat miekan avulla.
Se on heillä verissä.
Onko se sinun veressäsi?
He tulevat.
Tapaamme luolassa.
Odottakaa. Ei vielä.